Minä yritän Joyn tähden. Hän tarvitsee oikeaa minua.
- Ovatko nämä teidän? - Oletko syönyt lääkkeesi?
Olen. Sain ne takaisin.
Mielessäni pyörii asioita.
Ihmisiä ja muistoja. En ole oikealla tolalla.
Sinä tulet ensin uudestisyntymään, rakkaani.
Ja minusta tulee viimeinen.
Hän on kerännyt voimiaan 400 vuotta-
- tullakseen tänne nyt, ja sinäkö häntä estäisit?
Hän palaa huomenna auringon laskiessa.
- Vauhtia! - Juna tulee, äkkiä!
Saat hiljaisen levon yhden meistä sisällä.
Pop? Pop-kiltti...
Vastaa, Pop!
Amity palaa auringonlaskun aikaan.
Tämä on nyt meidän maailmamme.
Se on Amityn antama maailma.
Ja enkelimme antama.
Odotimme 400 vuotta. Nyt tiedämme, miksi.
Ihmiset ovat unohtaneet, että tämä maa kuuluu enkelille.
Nyt otamme sen takaisin Hänen nimissään.
Ja kun profeetta palaa luoksemme illalla-
- varsinainen työ saa alkaa.
Ensimmäiseksi meidän täytyy suojella uutta paikkaamme-
- tässä vanhassa mätänevässä maailmassa.
Sitten otamme loputkin haltuumme vastustajiltamme.
Tyhjillä sieluilla näiden seinien ulkopuolella on tarkoitus.
Heistä tulee Amityn ja enkelin armeija.
Me käymme tämän taistelun loppuun saakka.
Heidän loppunsa on meidän alkumme.
He seurasivat sitä talolle. Jos hävitämme sen...
Herääkö väki transsistaan?
Ryhdymmekö tähän oikeasti?
Me haemme Joyn. Tuhotkaa te se hökötys.
- Emme tiedä, mitä tapahtuu. - Voi joulu. Mitä sitten ehdotat?
Tuossa noin.
Tuonne minä putosin.
Pidä sormesi poissa napilta, kunnes saan Joyn pois sieltä.
Meillä on vain yksi sauma. Aurinko laskee alle tunnin päästä.
Ilmoita, kun hän on mukanasi, Anne.
Mennään jo, jumalauta.
Noiden ihmisten vuoksi.
Jos he eivät löydä häntä ajoissa, meidän pitää silti tehdä se.
Etienne.
Näytät... no, paremmalta kuin hän koskaan.
Jopa ennen kuin hän alkoi riutua.
Aluksi ihmettelin, miksi valitsit niin sairaan kehon.
Nyt taidan ymmärtää. Hän tiesi asioita.
- Jotka hän sai tietoonsa luopiolta. - Joka piti enkeliämme vankina.
- Vankilanjohtaja Lacy. - Hän kirjoitti kirjeitä.
- Mitä niissä luki? - Niissä kerrottiin äänestä.
- Sitä kutsuttiin Skismaksi. - Enkelin äänestä. Mitä muuta?
Castle Lakesta.
- Järvessä on jotain erityistä. - Niin on.
Se on ovi tämän paikan ja hetken muihin versioihin.
Muihin ulottuvuuksiin.
Enkelimme matkaa niiden välillä kuten tahtoo.
Mitä...?
Ei.
- Ei. Ei. - Turpa kiinni, saatana.
- Ei... - Ei! Ei! Ei!
Ei! Ei! Ei!
- Ei... - Ase tänne.
Ne nappasivat Chancen.
Joy on yhä sisällä. Ette saa laukaista sitä.
- Haloo? - Annabelle, pelasta hänet.
Hyvä äiti ei koskaan sallisi tätä.
Ja mitä ajattelit tehdä tällä?
Työntää sen ahteriisi.
He ovat talon alla! Tuokaa Joy ulos sieltä!
Anne, vastaa. Anne!
Mitä jos he eivät löytäneetkään häntä?
- Sovittiin aikaa auringonlaskuun. - Ei sopimus vaan tyttö.
Anne!
- He ovat tunneleissa! - Ketkä?
- Mitä...? - Kuka siellä tunnelissa on?
Nadia ja Abdi. Heillä on dynamiittia. He räjäyttävät tämän paikan...
- Turpa kiinni! - Viekää Joy pois täältä!
- Viekää hänet pois! Irti! - Menkää tunneleihin.
- Tappakaa kaikki muukalaiset. - Minä menen mukaan.
- Anne. Anne! - Laskekaa aseenne!
Pop...
- Missä muut pommit ovat? - Kerro, tai hän kuolee.
Älä tee sitä!
Abdi, minä tässä!
Mitä hittoa?
Joo, minä tässä. Toistaiseksi.
Se ranskalainen kusipää mölyää takaraivossa.
Aikaa lienee vain minuutteja. Käytetään ne hyväksi.
- Sinä otit Haldolia. - Niin tein.
Ennen kuin se mulkku ampui minut.
Kerroin kylliksi Lacyn kirjeistä, jotta hän alkoi luottaa minuun.
- Onko pommeja lisää? - Kryptassa ja patsaan alla.
Hyvä. Menkää räjäyttämään ne.
- Mitä sinä teet? - Menen ylös. Onko radiota?
Kun pääsen yläkertaan, räjäyttäkää kaksi ensimmäistä.
Minä haen Chancen turvaan. Sitten räjäytätte tämän. Onko selvä?
Meillä on kiire. Hän on tulossa!
- Kuka on tulossa? - Menkää! Vauhtia!
- Minä tässä, Pop. - Mitä?
Ei!
- Ota tämä. - Kiitos.
Joy!
- Abdi, vastaa. - Pop, minä täällä.
- Tehkää se. - Pop?
Tehkää se nyt, Nadia. Minä olen jo mennyttä.
Se olio sisälläni pitää minua otteessaan. Tehkää se.
Minä ansaitsen sen. Tehkää se!
Joy!
Tarkistakaa kaikki kellariin saakka!
- Nadia, tee se. - Ne voivat olla missä tahansa!
Täällä!
CASTLE ROCKIN RAJA
Huomenta, pikku kulta.
MISERY CHASTAININ SEIKKAILUJA
MISERYN TEHTÄVÄ
Voinko lukea sinulle?
"Misery Chastain oli asunut Little Dunthorpessa-
-kaikki 16 elinvuottaan."
"Nyt, 17. syntymäpäivänsä kynnyksellä, hän halusi enemmän."
"Nimensä mukaisesti Little Dunthorpe oli vaatimaton kooltaan-
- ja vailla mahdollisuuksia."
"Jonain päivänä hän voisi miettiä seikkailunhaluaan uudelleen-
- jopa katua sitä, mutta tämä sunnuntai-
- jona hänen Percy-setänsä tulisi kuolemaan-
- ja hänen seikkailunsa tulisi alkamaan, ei ollut se päivä."
Hyvä alku.
"'Olen hieno nainen', rouva Ramage sanoi, kasvot kalpeina kuin kuu."
"Ian-nuorukainen vietiin välskärille rimpuillen. Hän lienee jo vainaa."
"Omiin neuvoihinsa luottaen synkässä..."
"Rouva lienee oikeassa. Menkäämme hänen luokseen."
TERVETULOA KANADAAN Kaikkien autojen tulee ilmoittautua
Pikku kulta? Tarvitsetko jotain?
- Haluatko puhua... - En.
HOITAJAA ETSITÄÄN
Katso nyt tätä paikkaa?
- Entä Montreal? - Sinne on vain tunnin matka.
Potilas on vuoteenoma, joten saamme talon itsellemme.
Se on kuin Dunthorpe.
Kuin suoraan satukirjasta.
Olet ollut töissä vaikka missä. Mistä olet kotoisin?
Enpä oikein mistään. Armeijan vekara.
Isäni, se kunnon ukko... Muutimme hänen takiaan paljon.
- Käykö tämä? - Loistavasti. Kiitos.
Saat valita minkä huoneen haluat, kultaseni.
Ota naapurihuone, pikku kulta.
Hormonit hyrräävät. Kuin muukalainen kotona, eikö?
"Gregory oli palannut Krimiltä muuttuneena miehenä."
"Kyse ei ollut vain armeijaparrasta tai kyynärvarren arvesta."
"Se oli hänen katseessaan. Se ei enää katsonut Miseryä."
"Se katsoi sisään jotain, mitä vain hän saattoi nähdä."
"Jotain, mitä sota ja aika olivat kirjoittaneet..."
Kaunista, eikö totta?
Uskon oikeasti, että tämä voi olla se.
Naurun paikka.
Kun käyn keskustassa, voisin ostaa sinulle hiusväriä.
- Jotta saat hiukset entiselleen. - Tykkään niistä tälläisenä.
Tuo riittää tuota lajia.
- Huomenna sitten. Odotan sitä. - Huomenna.
- Joy? - Niin?
Kenen kanssa puhuit? Puhuit puhelimessa.
Tuota... en minä puhunut puhelimessa.
- Oliko se... - Mitä?
...joku sieltä?
Voitko ihan hyvin? Ovatko lääkkeet taas vähissä?
- Nyt ei puhuta minusta. Kenen... - En puhunut puhelimessa.
Mitä pitäisi sanoa?
Annie...
Se saasta ei lähde koskaan irti.
Puhdista hänet.
- Minun pitää kysyä jotain. - Sanoin, etten puhunut puhelimessa.
Ei sitä... Sanoit, ettet halunnut puhua talon tapahtumista.
Mutta minun täytyy saada tietää, mitä se sakki teki sinulle.
Se... mies, ennen kuin me tulimme.
- En minä tiedä. - Miten niin?
En muista.
- Etkö muista? - En!
- Joy... - Mitä?!
JOHDATAN SINUT SINNE MINNE ET HALUA MENNÄ
- Tuumin, että jäätelö maistuisi. - En tarvitse.
Mistä lähtien et tykkää jäätelöstä.
- Kaikkihan siitä tykkäävät. - Hyvä on.
Onko hyvää?
Se maistuu kummalta.
Onko siinä... Laitoitko sekaan jotain?
- Lääkettä. - Mitä lääkettä?
- Haldolia. - Mitä vittua?
Niin rumia sanoja. Ei minun Joyni tapaista.
- Huumasitko minut? Hullu! - Luulitko, etten huomaa?
Oma tyttöni, oma herttainen tyttöni.
Luulit, etten huomaa, että olet yksi niistä!
- Sinä tässä lääkettä tarvitset! - Suu kiinni!
Äiti, älä!
- En ole sinun äitisi, vai kuinka? - Äiti, lopeta! Apua!
- Lopeta! - Tarvitset näemmä isomman annoksen!
Takaisin sieltä!
- Luulitko vieväsi minun Joyni? - Odota, odota!
ÄITI
Äiti, olen pahoillani.
Toivon, etten lähde iäksi, mutta nyt minun on pakko mennä.
Tiedän, ettet ymmärrä. Toivon, ettet vihaa minua.
Et saa vihata minua. Haluan vain olla välillä joku muu-
- sillä en enää osaa olla pikku tyttösi.
Se ei johdu Mainen tapahtumista.
En muista siitä juurikaan mitään ja yritän unohtaa loputkin.
Välimme menivät oudoiksi jo ennen Mainea ja ennen Ritaa.
Ehkä en tiedä vielä, kuka olen, mutta se ei selviä sinun kanssasi.
Valehtelin puhelimesta. Oli pakko.
En halunnut sekoittaa päätäsi, mutta puhuin asianajajalle-
- huoltajuudesta vapautumisesta laillisesti, kuten Chance.
Älä yritä etsiä minua. Lupaan etsiä sinut jonain päivänä-
-kun olen valmis.
Joy, Joy!
Joy...
Ole kiltti... En ikinä satuttaisi sinua!
Joy, Joy!
Herää, Joy!
Ole kiltti ja herää. Herää nyt!
Joy! Voi, pikku kulta!
Mitä tapahtui?
Sinä putosit veteen. Putosit ja melkein hukuit.
Sinä... sinä pelastit minut.
- Vaihdetaanko lusikallinen? - Sopii.
Hei!
Minulle apukuskin paikka!
- Voitko uskoa, että olemme täällä? - Niin jännää!
GARNEAUN KIRJASTO TÄNÄÄN KIRJAILIJATAPAAMINEN
Onpa täällä väkeä.
- Pääsemmekö tapaamaan häntä? - Toivottavasti.
Hän on hyvin kiireinen lukutilaisuuksineen.
Saankohan joskus kuvittaa hänen kirjansa kannen?
- Olisinko tosiaan kyllin hyvä? - Joy, olet maailman paras taiteilija.
Onko tuoli varattu?
Tietenkin on, herraseni.
Pahoittelen tuota, pikku kulta.
Ei se mitään, äiti. On vain kiva olla täällä yhdessä.
- Samat sanat. - Katso!
Pyydetään häntä omistamaan sinulle kirja.
Totta kai hän omistaa.
Olenhan hänen ykkösfaninsa.
Suomennos: Liina Härkönen www.sdimedia.com